Ahojky Krompitchi,
![](/imagefolder/thumbnail;jsessionid=192F49CF2C8E4D5C26A7D6610122CC2A/24-07-2010/mapa.jpg?size=300&filter=ColorPencilFilter)
Když jsme se ráno probudili, počasí byl pěkný fekeleš (humus) a Ten ze shora nám dolů posílal
kekelný hegeš (hustý déšť). Nakonec se ukázalo, že by fekeleš (déšť) mohl být velmi prospěšný a výlet by
se odložil. Naši vedoucí nás ale nechtěli ochudit o příležitost ZASE vidět Svojanov. Bůh jim žehnej!
Oproti loňskému roku jsme cestou tam zvolili kratší a bezpečnější variantu (po silnici),
ale stejně jsme opět měli co dělat, abychom stihli projít všechny stánky a atrakce, které hrad poskytuje.
Například jeden stánek s cetkami a … to je vlastně vše. Nejnavštěvovanější byly opět záchody, na jejichž
opravu přispěl pardubický kraj, jak jsme se dozvěděli na zmíněných WC. Poté, co jsme si opět nemohli nic
koupit, jsme se posilnili „koňským“ salámem a vyrazili na zpáteční cestu. Cíl byl jasný. Na rozdíl od trasy,
která se ukázala jako velký problém. Díky naší kvalitní navigaci jsme mimo jiné skončili v kukuřici, majitel pole
z nás nebude mít radost! Po střídání různých směrů jsme dorazili k traktoristce, která měla orintační smysl
asi jako ten její traktor. Věřit její radě byla velká chyba protože jak se později ukázalo, po dlouhé trase jsme
skončili zase na začátku. Tak jsme se na nějakou dobrodružnou cestu vykašlali a šli po silnici. I přes všechen
kentus (utrpení, hnus, bahno) jsme nakonec dorazili do tábora.
(Jsme pubertální paka, neberte nás vážně.)
vaše holky z 9. oddílu